![Nordisk kulturfond](../../../images/logo_nkf.gif)
|
De historiska böckerna
GT’s historiska böcker kan uppdelas i två huvudavdelningar:
- Den äldre, som bär en profetisk prägel, omfattar de
fem Moseböckerna samt de sk äldre profeterna: Josua, Domarboken,
Samuelsböckerna och Kungaböckerna. Denna huvudavdelning, som
börjar med världens skapelse, innehåller en fortlöpande
framställning av tiden från Mose till Jerusalems erövring
år 586 fKr.
- Den yngre avdelningen bär en levitisk eller prästerlig prägel
och går även den tillbaka ända till Adam men skildrar
huvudsakligen Juda rikes historia från Davids tronbestigning till
återkomsten från fångenskapen. Till denna grupp hör
Krönikeböckerna, Esra och Nehemja.
Tillsammans med dessa huvudavdelningar finns Ruts bok och Esters bok
som historiska småskrifter. Se även: Översikt
över Bibelns kronologi.
De fem Moseböckerna
De historiska böckernas första del, Moseböckerna, intar
en särställning och lägger grunden för de följande
skrifterna. De är till hälften av berättande innehåll,
till hälften omfatta lagar. Bibeln själv betraktar dessa böcker
som en enhet och kallar dem ”Moses lagbok”, Jos 8:31, ”lagboken”,
Jos 8:34, ”Guds lagbok”, Jos 24:26, ”Moses lag”,
I Kung 2:3, ”Herrens lagbok”, 2 Krön 17:9, ”Moses
bok”, Esra 6:18, och t.o.m. bara ”Moses”, Luk. 24:27.
Moseböckerna bildar en enhet och ett avslutat helt. Den första
delen av dessa böcker är historisk, 1 Mos 1- 2 Mos 19. Den senare
delen börjar med de tio budorden, innehåller både lag
och historia, 2 Mos 20 - 5 Mos 34.
Från äldsta tider har judarna ansett dem vara skrivna av Mose.
Det har också varit den kristna kyrkans odelade uppfattning ända
till 1700-talet då liberalteologin började ifrågasatte
detta. Under 1800-talet utvecklades dessa tankar till ett vidlyftigt system
av källsöndringsteorier.
Som ett exempel på dessa liberalteoligiska tankar kan nämnas
följande: Eftersom Guds namn på vissa ställen i Första
Moseboken kallas för Jahve och på andra Elohim, har somliga
teologer tänkt sig att Första Moseboken har olika källor.
Mot detta kan bland annat anföras att båda gudsnamnen förekommer
växelvis, till och med i samma bibelvers, 2 Krön 18:31.
Exkurs
Att Moseböckerna är författade av Mose och av gammalt
datum, stöds av:
Moseböckerna själva |
Flera historiska avsnitt anger tydligt Mose som författare,
2 Mos 17:8-16, 4 Mos 33 |
Lagarna i den första samlingen, den sk Förbundsboken,
2 Mos 20 - 23, anger Mose som författare, 2 Mos 24:4 |
Lagarna i den andra samlingen, den sk Prästkodex, resterande
delar av 2 Mos, hela 3 Mos, delar av 4 Mos, förklaras vara meddelade
av Herren till Mose. Om kring 50 gånger läser vi ”Herren
sade till Mose …” |
Lagarna i den tredje samlingen, den sk Deuteronomium, 5 Mos,
uppges vara skriven av Mose, 5 Mos 31:9, 24-26 |
GT’s övriga skrifter |
Moseböckerna var färdigskrivna redan då Josua fick
lagboken, Jos 1:8-9, och hela Josua bok vilar på Moseböckerna
genom ideliga hänvisningar till dessa, tex Jos 24:2-10 |
Händelserna i Domarboken bottnar i förutsägelserna
i Moseböckerna, Dom 3:4 |
Hänvisningar till Moseböckernas historiska händelser
och lagar finns i alla GT’s övriga historiska böcker. |
Profeterna kämpade för att upprätthålla Mose
lag och deras verksamhet förutsatte att innehållet i Moseböckerna
var allmänt känt. |
Psaltaren omnämner Tora, Herrens lag eller ”Herrens undervisning”,
Ps 1:2, (Folkbibelns översättning). |
NT’s skrifter |
Stefanus säger att ”Det var Mose … som tog emot
levande ord för att ge till oss”, Apg 7:38 |
Judarna sade ”Mose har gett oss denna föreskrift …”,
Mark 12:19 |
Johannes skriver ”lagen gavs genom Mose”, Joh 1:17 |
Den kristna församlingen tillskriver Mose författarskapet,
Apg 15:21, 2 Kor 3:15 |
Hela Hebreerbrevet står och faller med Moseböckernas
äkthet. |
Jesu uttalande |
Han frågar ”har ni då inte i Moses bok läst”,
Mark 12:26 |
och påstår: ”I lagen har Mose befallt”,
Joh 8:5 |
Sist men inte minst: ”Om ni trodde Mose, skulle ni tro på
mig, ty om mig har han skrivit. Men tror ni inte hans skrifter, hur
skall ni då kunna tro mina ord?”, Joh 5:46-47 |
De övriga historiska böckerna
När de övriga historiska böckerna fått sin nuvarande
form vet man inte med bestämdhet. Det är dock på grund
av böckernas eget vittnesbörd tydligt, att de i många
fall sammanställts betydligt senare än de händelser de
skildra. Inte heller är författarna bekanta. Men den omständigheten
förklaras av att dessa böcker i allmänhet inte är
en enskild persons arbete, utan resultatet av en under längre tider
fortsatt verksamhet.
Både äldre och yngre material är i dessa böcker
sammanfört. Gamla testamentets historiska böcker framhåller
uttryckligt att de bygger på äldre skriftliga källor,
2 Sam 1:18; 1 Krön 29:29.
Innehåll
| Föregående avsnitt | Nästa
avsnitt
|